Si care murise cu o săptămână în urmă.
- Încă nu râzi ? - Nu.
Am presupus că a fost o coincidentă, dar, odată cu trecerea timpului,
am început să am tot mai multe asemenea viziuni.
Doctorii mi-au făcut o serie de teste
si le-au spus părintilor mei că am schizofrenie pasivă.
Mi-au dat si niste pastile care au oprit viziunile,
dar si orice altă activitate din creierul meu.
Asa că a trebuit să aleg.
Fie trăiam toată viata cu aceste halucinatii,
fără să am vreun control asupra lor,
fie nu as mai fi avut niciun fel de viată.
Dumnezeule !
Am uitat de mâncare.
Pot să te întreb ceva ?
- Crezi că astea sunt gata ? - George...
Te deranjează dacă-ti spun că răspunsul este nu ?
Nici măcar nu stii ce voiam să te întreb.
Ba da. Voiai să mă întrebi dacă-ti pot citi si tie.
Melanie, abia ne-am cunoscut, dar te plac foarte mult.
Putem să ne prefacem că toate astea nu s-au întâmplat ?
Să uităm de telefon si de mesajul fratelui meu ?
- Să uităm de discutia asta ? - De ce ?
Fiindcă dacă pornim pe drumul ăsta, orice sansă ar fi fost
să existe ceva normal între noi va dispărea.
Asa va fi. Crede-mă. Am mai trecut prin asta.
Uneori pare frumos să stii totul despre cineva,
dar e mai bine să ascunzi unele lucruri.
Te înteleg, dar îti dai seama că sunt curioasă.
Desigur.
Te rog...
Bine.
Ia loc.
Îti voi atinge mâinile, ca să fac o legătură,
apoi îti voi da drumul.
- Si-ti voi pune câteva întrebări. - Sigur.
Dă-mi mâinile.
E o femeie înaltă, slabă, are părul saten...
Stii despre cine vorbesc ?
- E mama ta ? - Da.
Si simt o durere în piept.
- Asa a murit. Atac de cord. - Îmi pare rău.
Esti gata să mâncăm ?
Nu mai este si altceva ? Îmi dau seama.
Te rog, mai e ceva. Se vede asta.
Crezi că nu pot face fată ?
Bine.
Când m-ai atins mai devreme, am văzut un bărbat... brunet.
Tatăl meu.
- A decedat de curând ? - Anul trecut.
- Spunea doar... Am auzit doar... - Ce-ai auzit ?
- Cât îi pare de rău. - Pentru ce ?
Pentru ce ti-a făcut. Cu mult timp în urmă.
Si spera că-l vei putea ierta într-o bună zi.
Îmi pare rău.
Nu, mie îmi pare rău. Fiindcă am insistat să faci asta.
Poate că nu ar fi trebuit să facem asta.
Nu stiu ce să spun.
Poate că dacă as pleca acum, să ne prefacem că asta nu s-a întâmplat...
Vom fi bine. Sunt sigură.
Încă mai avem de câstigat un concurs, nu ?
Ar fi trebuit să te ascult. Când afli prea multe...
- Ne vedem săptămâna viitoare. - Sigur.
Cunoscutul simtământ de nemultumire, ce-mi învăluia cândva viata,
a revenit ca un musafir nepoftit, mai coplesitor ca înainte.
Mă urmărea ca o melodie tristă.
Constiinta dezolantă a tot ce pierdusem,
a tot ce iubisem vreodată.
Si a rămas doar un pustiu acoperit de ruine
ce se întindea neîntrerupt până în zarea întunecată.
- Bună. - Bună, Marcus.
Eu sunt Angela iar el e David.
Să-ti arăt bucătăria. Uită-te si tu prin jur.
Aici luăm micul dejun dimineata. Ce-ti place să mănânci dimineata ?
Noi mâncăm terci de ovăz. Tie îti place ?
Sau cereale ?
Asta e camera ta.
Ultimul nostru băiat, Ricky, s-a mutat cu o lună în urmă.
A împlinit 18 ani.
S-a angajat pentru prima dată. E agent de pază.
Haide, acum e a ta.
Scuză-ne putin, Marcus.
- Ai apucat-o bine ? - Da.
Noapte bună, Jase.
Cine e de acord că eucaliptii cresc la munte si au vârste de sute de ani ?
Mai are cineva ceva de adăugat ?
Marcus, dă-ti jos sapca, te rog.
Să trecem la numărul sase, de pe pagina următoare.
Uitati-vă la fragmentul de text "Wings of Courage".
- Multumesc că ati venit. - Cu plăcere.
- Tinem legătura în permanentă. - Da.
- Marcus, ne vedem în curând. - Să fii cuminte.
E pauza de prânz, Marcus. Vii ?
Îngerul Mortii vine la tine si te va găsi.
Indiferent unde te-ai ascunde.
Chiar dacă te ascunzi ca un bogătas în castel,
îngerul lui Dumnezeu te va găsi.
Bună. Probabil că multi suntem prea speriati să ne întrebăm
ce se întâmplă cu noi după moarte.
Dar dacă crezi în Hristos, nu ai de ce să-ti faci griji.
Bună ziua. Sunt Marie Lelay. Am venit s-o văd pe dr Rousseau.
- O anunt că ati sosit. - Multumesc.
Îmi cer scuze, nu v-am înteles.
Ce n-am da să stim exact unde merge ?
Dar, din ce mi-ati scris, poate că stiti deja.
- Dr Rousseau. - Marie Lelay.
Mă bucur să vă cunosc.
Trebuie să vă spun despre viziunea pe care am avut-o.
A fost o senzatie foarte plăcută.
Totul era linistit. Întuneric peste tot.
Iar în fata ochilor era o lumină...
- O senzatie de imponderabilitate ? - Da.
Si un câmp vizual ce acoperea toate directiile ?
- Inexistenta timpului si inertie ? - Da.
- O senzatie de omniscientă ? - Întocmai.
- Doriti niste ceai ? - Da, multumesc.
Ca om de stiintă si ateu nu credeam în asemenea lucruri.
Viata de Dincolo si experiente în moarte ?
Ca toată lumea, credeam că oamenii văd o lumină puternică,
Grădina Raiului si altele, fiindcă erau conditionati cultural.
Dar, după 25 de ani în ospiciu, lucrând cu oameni care au murit,
dar care apoi au revenit la viată...
Experientele lor sunt foarte asemănătoare.
Nu poate fi doar o coincidentă.
În plus, când au avut aceste trăiri, aproape toti erau inconstienti,
o stare în care creierul nu poate crea imagini noi.
Deci credeti că am trecut prin ceva real ?
Da. Cred că ati trecut prin moarte.
Aveti totul aici.
Mă tem că dacă periplul dvs va semăna cu al meu,
nu va fi unul usor si veti fi singură pe acest drum.
Oamenii devin irationali în legătură cu acest subiect,
uneori chiar ostili, dar dovezile sunt determinante.
Eu am încercat.
Poate că cineva cu influenta dvs poate schimba asta.
- Sper că veti reusi. - Multumesc.
Mult succes !
Bună seara, doamnelor si domnilor.
Drept urmare a unei declaratii comune a companiilor Vivendi si VFM,
care anuntă profituri trimestriale mai mari decât anticipaseră,
ne întrebăm dacă declinul economic al Frantei nu e de fapt o exagerare.
Poti să vii putin ?
Ia loc.
Stii că s-a discutat mult pe aici despre unele disponibilizări.
Da, am auzit.
Directorii au discutat cu sindicatele si au pregătit oferte
pentru oricine acceptă disponibilizarea voluntară.
- Disponibilizare voluntară. - Oferta nu e rea deloc.
Primesti sase luni de plată,
iar asigurarea medicală se prelungeste pe doi ani.
Si ce legătură are asta cu mine ?
E revoltător. Lucrezi acolo de trei ani.
Nu ai lipsit o zi de la muncă.
- Au spus că nu e ceva personal. - Ce prostii !
Îi protejează pe cei care au familie.
Ar trebui să-ti angajezi un avocat.
Dacă ai nevoie de ajutor, voi da eu câteva telefoane.
Dar stii ce cred eu că ar trebui să faci.
Da, stiu.
Website-ul încă mai există. Te asteaptă.
Ar fi diferit de data asta, George.
Putem controla asta. Maxim trei clienti pe zi.
Nu-ti vom mai face public numărul de telefon.
Fără reclame în mass-media. Ne-am învătat minte, nu ?
Măcar gândeste-te la asta.
- Esti bine, George ? - Da.
Pari putin cam abătut.
O să fiu eu partenerul tău. Noi doi putem câstiga.
Bine. Grozav.
Ai grijă la degete.
Alo ?
Clare ? Sunt Dennis. Cred că ar trebui să vii pe la noi.
Sigur că da, Dennis. Vin imediat.
- Câti bani erau acolo ? - 200 de lire.
Am sunat la scoală si mi-au spus că n-a trecut pe-acolo.
Care-i pasul următor ?
N-ar fi prea bine să implicăm politia acum.
Asta e ultima solutie.
Ne anuntati când se întoarce ?
Tinem legătura.
Mă bucur că ne-am văzut.
Mă tem că dl Shield, spiritistul nostru, e foarte ocupat.
Cel mai devreme, vă poate vedea peste sase săptămâni.
Dna Joyce, spiritista noastră cu experientă,
va tine o lectură publică în seara aceasta,
dacă vă interesează, în sala de lectură.
Bine. O să-mi încerc norocul.
- Te pot ajuta cu ceva ? - Nu, mersi.
Am o senzatie foarte puternică din partea asta a încăperii.
Cineva al cărui nume începe cu "J".
Înseamnă numele ăsta ceva pentru cineva de-aici ?
Pentru nimeni ?
Nu fi timid.
Spune-ne numele tău, te rog.
- Marcus. - Marcus, hai aici, să te văd.
Bravo. Asa te vreau, Marcus.
N-o să-ti fac nimic, stai linistit.
Foarte frumos.
Marcus, ai pierdut pe cineva recent ?
A fost cineva foarte apropiat tie ?
Îmi spune numele. Îl cheamă Joe.
- Sau Jack ! - Jason.
Exact. Îti era foarte apropiat, nu ?
Era o rudă de-a ta ?
Era tatăl tău ?
Tati îti spune să nu fii trist si să ai grijă de mami în locul lui.
Vei face asta pentru el ?
Aplaudati-l pe Marcus, doamnelor si domnilor.
Oameni buni...
E ca si cum ai intra în transă...
Ghidul meu spiritual va vorbi cu tine prin intermediul meu.
Cine mă cheamă din Lumea Spiritelor ?
- Spune-ti numele. - Marcus.
Marcus. Bun venit, Marcus ! Numele meu e Yoshi.
O să ajustez acum nivelul microfoanelor.
Faci fizica la scoală ?
Atunci stii că toată materia vibrează la viteze diferite,
dar lumea spirituală functionează la niveluri mult mai ridicate,
motiv pentru care noi n-o auzim, nu cu auzul nostru obisnuit.
Ne trebuie, de fapt, un microfon
cu un condensator supercardoid omnidirectional.
Ca frumusetea asta.
Cred că suntem pregătiti.
Jason, esti acolo ?
Fratele tău, Marcus, e aici. Ai vreun mesaj pentru el ?
Grecii antici au descoperit-o primii.
"Psyhcomanteum" au numit-o ei.
Suprafata reflectoare era calea spre viata de apoi.
În ziua de azi, noi o numim "uitare în oglindă".
S-ar putea să nu poti vorbi cu el,
dar îl vei putea vedea, dacă îti doresti cu adevărat, normal.
- L-ai văzut ? - Nu.
Bună seara. Cu cine vorbesc ?
Nu dăm nicicum de el. O să sun la politie.
Asta n-o să vă ajute cu nimic.
Nu mă interesează !
Stati asa. A venit. Vă sun eu înapoi.
Îmi cer scuze.
Lasă-l în pace.
Îmi cer scuze. Avem o mică întârziere.
Intrati.
Lumea e un pic mâhnite de ultimele evenimente.
Luati loc.
Marie, sincer să fiu, sunt un pic confuz.
Aveam impresia că am finantat o carte despre Francois Mitterand.
În schimb, tu ne-ai adus primele trei capitole din...
"Dincolo de viată."
"O conspiratie a tăcerii."
Îmi dau seama că nu e tocmai ceea ce vă asteptati să fie,
dar întotdeauna ati spus că editurile nu mai vin cu surprize.
Asta da, surpriză !
- Nici nu stiu de unde să încep. - Măcar vi s-a părut interesantă ?
Desigur. Întotdeauna ai avut fler pentru subiectele bune.
- Dar noi publicăm cărti politice... - Dar cartea asta are subiect politic !
Genul ăsta de material,
oricât ar fi de interesant pentru o piată specializată...
Azi-dimineată, la Londra, sase bombe au explodat în inima orasului.
Pare-se, coordonate, bombele au explodat în toiul orei de vârf.
De ce vă împotriviti cu totii ?
De ce vă temeti atât de tare de subiectul ăsta ?
E ceva real !
- Marie... - Sunt dovezi stiintifice...
... puse la dispozitie de cercetători siliti să lucreze în secret.
Un câstigător al premiului Nobel, vânat de lobby-ul religios !
Asta da, poveste interesantă !
E mai bună decât povestea unui bătrân politician necinstit si filantrop.
Dar o carte ca asta mai bine o scrii în engleză,
pentru piata americană.
Am pătit-o pe pielea mea, Michel.
Am văzut totul cu ochii mei.
Unde o să ajungem...
Ce-o să simtim...
... absolut totii.
Nu te interesează asta ?
Ascultă si tu acum...
Noi am am finantat o carte despre Francois Mitterrand.
Ori ne punem de acord si te apuci de scris,
ori îmi recuperez banii, mai mult n-am ce spune.
A fost foarte umilitor.
Se uitau la mine de parcă o luasem razna.
Acum sase luni se rugau de mine să scriu despre orice.
Orice, numai să fie scris de marea Marie Lelay.
Mai bine mă angajezi înapoi. M-am săturat să fiu umilită.
Azi, mi-au dat jos până si afisul.
De ce nu mi-ai spus nimic ?
Si cu cartea ce-o să faci ?
O s-o termin în timpul liber. Si asa mi-a făcut suficiente necazuri.
Ce s-a întâmplat ?
În legătură cu slujba ta...
S-ar putea să nu fie la fel de usor pe cât crezi.
De ce ? A fost o pauză temporară. Si, asta, la sfatul tău.
Stiu foarte bine, dar...
N-aveam de unde să stim
că o să vorbesti în public despre experientele astea.
- Sau că o să-ti pierzi credibilitatea. - Dar eu n-am vrut să scriu cartea.
A fost ideea ta.
Ideea mea a fost să scrii despre Mitterrand.
- Deci ce vrei să spui ? - Să nu te grăbesti.
Termină cartea, treci peste ea, apoi vino înapoi.
E vorba de fata aia, înlocuitoarea mea, nu ?
Am urmărit-o de câteva ori. Se pricepe.
Da, dar nu e la fel de bună ca tine.
- Te culci cu ea ? - Cum poti să spui asa ceva ?
Mereu mi-ai spus să pun întrebările dificile.
E amuzant...
Cine s-ar fi gândit la asta ?
Acum câteva luni, eram celebră...
... bogată...
... o poveste de succes.
Eram fericită,
împlinită prin muncă,
prin tine.
Stii că toate astea s-au întâmplat
pentru că nu puteai fi deranjat să cumperi cadouri pentru copiii tăi ?
De ce ?
Ce tot vorbesti acolo ? Nu pricep nimic.
Las-o baltă. Nu contează.
Alo ?
Bună.
- Da ? - Sunt Michel.
Ascultă...
Mă simt groaznic după întâlnirea de mai devreme.
E clar că această carte e foarte importantă pentru tine.
Cred că toti am fost un pic tensionati din cauza evenimentelor din Londra.
Am dat câteva telefoane si am găsit două edituri interesate.
Una americană, una engleză.
- Ai ceva de scris ? - Da. O secundă !
Te ascult.
Bună ziua !
M-am gândit că asta ar putea fi o cameră bună pentru lectura în grup.
Nu înteleg. Lectura în grup ?
Da, poti citi în fata mai multor persoane odată.
Până la 20 de persoane sau chiar mai mult.
Plus că, asa, s-ar plăti mai putin.
Asta ar putea fi camera ta personală de consultantă.
Chiar alături, o să fie camera mea.
De aici o să mă asigur eu că toate lucrurile se rezolvă.
Nu trebuie să te mai gândesti la nimic.
Nu mai înteleg nimic. Cu celelalte afaceri ce faci ?
Desigur, va trebui să renunt.
Nu la toate deodată, dar după ce începem aici...
Hai să mergem acasă. Trebuie să te odihnesti si tu.
Ai o zi încărcată mâine. Ai deja trei programări.
Da ? Haide !
- Tu esti Billy Lonegan ? - Da.
Înainte să plece, fratele tău m-a rugat să-ti dau asta.
- A plecat ? Unde ? - Habar nu am.
Dragă Billy...
Îmi pare rău.
Cred că nimic din ce-o să spun n-o să te poată convinge
că ceea ce am eu nu e un dar, ci un blestem.
Stiu că părerea ta e că cee ce am eu
vine cu datoria de a-i ajuta si pe ceilalti.
Acum, însă, trebuie să mă ajut pe mine însumi.
Asa că am hotărât să iau o mică pauză.
Nu stiu ce-mi rezervă viitorul sau când o să mă întorc.
Asa că să nu mă astepti, ca să zic asa.
Să le spui lui Jenny si copiilor că îi iubesc.
Frătiorul tău, George.
Stiti si dvs foarte bine care e rata de recuperare
în cazurile de abuz de droguri cum e ăsta.
- Da. - E foarte scăzută.
Si care e cea mai bună solutie de a merge mai departe ?
Sunteti de acord să mai asteptăm un pic ?
Da, dar nu prea mult, vă rog.
Începem să rămâne fără idei si deja se cam văd consecintele.
Îl ducem azi să-l vadă pe copilul dinaintea lui, Ricky.
Cine stie, dacă vorbesc între ei...
- Alo ? - Marie Lelay ?
Da.
Sunt Richard Aronson de la Aquarius Books
din Santa Fe, New Mexico.
Mă scuzati ?
Aquarius Books din Santa Fe. Ne-ati trimis cartea acum două luni.
V-am sunat ca să vă spun că ne-a plăcut foarte mult.
Îmi pare rău că a durat mult, dar ne-a plăcut la nebunie.
Am vrea să vă publicăm cartea.
Serios ?
De fapt, am vrea s-o tipărim
pentru Târgul de Carte de la Londra din primăvară.
- Dvs lucrati la Paris ? - Da.
Deci dacă v-am ruga,
nu v-ar fi incomod să mergeti la Londra ?
Nu, chiar deloc.
Eu zic că e o ocazie foarte bună pentru un pic de publicitate.
Poate si cititi ceva. Povestea e incredibilă...
Multumesc !
Am ajuns !
Strada Doughty, nr 48,
casa lui Charles Dickens din Londra,
unde a locuit cu sotia lui, Catherine, si copiii lor.
Stie cineva câti copii au avut ?
Aici suntem în holul principal.
Aceasta e vederea care-l întâmpina pe autor
ori de câte ori intra în casă.
Totul a fost păstrat exact asa cum era pe-atunci.
Dacă mă urmati pe scări, Vom ajunge la etaj...
Acum intrăm în biroul lui Dickens.
În fata dvs, e un exemplar original al cărtii "O colindă de Crăciun",
una dintre cele mai celebre cărti ale lui Dickens.
Aici, lucrul pentru care, presupun, ati venit cei mai multi dintre dvs.
Biroul lui Dickens, unde si-a scris majoritatea cărtilor.
Aici, pe peretele ăsta, avem mai multe ilustratii
pentru "Misterul lui Edwin Drood",
romanul pe care-l scria Dickens în momentul mortii sale.
Pe peretele îndepărtat,
e un tablou foarte îndrăgit de fanii lui Dickens.
Îl înfătisează pe autor stând la birou,
personajele romanelor sale plutind în jurul său.
Stie cineva cum se numeste ?
"Visul lui Dickens."
Se numeste "Visul lui Dickens".
Pe-aici, vă rog.
Vă invit din nou în fata casei.
Are cineva costum ?
- În cât suntem azi ? - În 14.
Da, asa e, e 14 azi. Bine.
Sigur o să-ti placă de Ricky.
Era cam de vârsta ta când a venit la noi.
- Si la fel de timid. - Da.
Acum e bărbat la casa lui, cu slujbă...
- E pe-aici, pe undeva. - A spus că ne vedem la intrare.
Uite-l !
Uită-te la tine ! Nu te-as fi recunoscut !
- O să ne arestezi ? - Dacă te porti frumos, nu.
Marcus, el e Ricky.
- Bem o cafea mai întâi ? - Da, bună idee.
E uimitor, nu crezi ?
Pot să mă uit prin jur ?
Da. Dar ne vedem aici peste o oră, da ?
Bun băiat !
A trecut aproape un an si de-abia dacă vorbeste cu noi.
- Nici eu nu vorbeam, ai uitat ? - Dar el e altfel. Nu e ca tine.
- Hai să bem cafeaua aia. - Da, venim imediat.
"Dl Plornish, cu o negare modestă a meritelor sale, "
"deschise usa camerei pentru a o lăsa să intre din nou, "
"si o urmă cu atâta nonsalantă că n-ar fi fost deloc afară, "
"încât tatăl ei ar fi putut observa fără să fi intrat la bănuieli."
"Cu toate acestea, din nestiinta sa binevoitoare, "
"nu fu deloc atent."
"Plornish, după o scurtă conversatie, dădu să plece, "
"făcând turul închisorii înainte să plece"
"si uitându-se la o partidă de skittles"
"cu sentimentele amestecate ale unui vechi locatar"
"care avea motivele sale să creadă că ar putea fi destinul său"
"să se întoarcă din nou."
Multumesc !
Multumesc, doamnelor si domnilor.
Dacă doreste cineva să cumpere CD-ul, vă stau la dispozitie.
Multumesc !
Salutare !
- George. - Pentru George.
George Lonegan.
E o mare onoare, dle Jacobi. Sunt un mare fan.
Nici nu vă imaginati.
- Vii de foarte departe. - Da.
- Ti-a plăcut ? - Foarte mult, da.
- Poftim. - Multumesc mult.
- Succes ! - Multumesc.
"... dacă ceea ce văzusem"
"era o privire adevărată asupra vietii de apoi"
"sau doar o fantezie ireală, probabil că nu voi afla niciodată."
"Ajung la finalul călătoriei mele
"cu la fel de multe întrebări ca atunci când am început."
"Nu mi-as fi imaginat niciodată că voi expusă atâtor prejudecăti"
"si atâtor minti încuiate..."
"Este clar că mai avem mult"
"până când vom reusi să tratăm moartea si ceea ce urmează după ea"
"într-un mod mai sensibili..."
Dacă vreti să-mi cumpărati cartea, pot să v-o semnez.
Sunteti bineveniti.
Bună !
- Cum te numesti ? - Maria.
- Multumesc, Maria ! - La revedere !
Multumesc !
Bună !
Multumesc mult !
- Mă numesc George. - George...
Mă scuzati...
Stai un pic ! Te recunosc.
- Scuze ? - Tu esti spiritistul ăla !
- Mă confunzi cu altcineva. - Ba da, tu esti !
- Tu esti George Lonegan. - Nu stiu cine-i ăla.
Ba tu esti George Lonegan.
- Mă confunzi. - Te rog ! Trebuie să vorbesc cu tine.
Tu esti George Lonegan !
- Te rog ! Trebuie să vorbim... - Nu stiu... Nu eu sunt...
- Tu esti spiritistul ăla ! - Ba nu !
Nu sunt cine crezi tu că sunt.
Am văzut pe internet. Chiar esti spiritist.
Ce-i ? Ce vrei ?!
Dacă e vorba de-o interpretare,
am noutăti pentru tine: nu mă mai ocup de asa ceva.
Lasă-mă în pace !
"... eram neajutorat în imensitatea..."
"Marea se transformă într-un negru amenintător."
"Ceea ce era odinioară prietenos, acum se transformase"
"într-un monstru care voia să mă omoare."
"Valuri înalte de trei metri..."
Bună ziua. Ati văzut-o pe femeia care a citit aici ?
A plecat mai devreme.
"... ca să fii speriat, "
"trebuie să-ti dai seama că esti în pericol..."
Bună, pustiule ! Te pot ajuta cu ceva ?
- Caut pe cineva. - Hai, pleacă de-aici.
Mai bine intri.
Haide !
- Cum te cheamă ? - Marcus.
O să-ti spun regulile de bază înainte să începem.
- Îmi pare rău pentru femeia aia. - Care femeie ?
Cea de la Târgul de Carte.
Mi-am dat seama că-ti plăcea de ea.
- Ba nu-mi plăcea de ea. - Ba da.
Îmi pare rău că te-am făcut să pleci de-acolo.
Habar nu am despre ce vorbesti.
Hai să începem...
O să te prind de mâini, pentru că pare a fi de ajutor,
după care o să-ti dau drumul.
Stai linistit, că nu intru în nicio transă idioată.
Trebuie să te tin de mâini ca să prind o conexiune.
Apoi o să-ti dau drumul, da ?
Acum vreau să răspunzi cu "da" sau "nu" la tot ce te întreb.
- Ai înteles ? - Da.
Să vedem...
- Cineva apropiat tie a murit ? - Da.
Un bărbat.
Da.
- A murit tânăr. - Da.
Era fratele tău ?
Fratele tău mai mare.
Dar nu cu mult, spune el.
Doar cu câteva minute.
Îmi pare rău, pustiule.
Trebuie să mă concentrez cu pustiul ăsta.
Vorbeste mult si repede.
Are un râs foarte ciudat.
Spune că are multe să-ti spună.
Spune că nu ti-ar veni să crezi cum sunt lucrurile acolo,
cum poti să devii tot ce-ti doresti.
Si toate deodată.
Si imponderabilitatea. Cică asta e misto.
Acum râde.
E amuzant când râde.
Spune că mereu l-ai apreciat si că te bazai pe el să ia deciziile.
Uneori, foloseai asta ca o scuză.
E adevărat ?
A spus să nu mai faci asta.
Acum esti pe cont propriu.
Acum spune ceva despre o sapcă.
O sapcă cu cozoroc.
A spus s-o dai jos chiar acum.
A spus să n-o mai porti, pentru că era a lui.
De-asta ti-a dat-o jos în ziua aceea, la metrou.
Stii despre ce vorbeste ?
Bine.
A zis că e bine că a făcut-o.
Asta e ultima oară când o să mai aibă grijă de tine.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, îl pierd acum. Vrea să plece.
Nu, Jason...
Nu pleca !
Nu mă părăsi !
Nu vreau să fiu aici fără tine.
Te rog, Jason, nu pleca ! Mi-e dor de tine !
Gata, s-a întors. Spune...
... să nu-ti faci griji că esti pe cont propriu.
Nu esti, pentru că el e în tine.
Si tu esti el.
O singură celulă.
O singură persoană.
Întotdeauna.
Mi-e dor de tine... Te rog, Jase, nu pleca !
Te rog, întoarce-te... Mi-e foarte dor de tine.
- Iar a plecat. Îmi pare rău. - Unde a plecat ?
Îmi pare rău, dar nu stiu.
- Dar ai făcut atâtea interpretări... - Tot nu stiu.
Îmi pare rău.
Hai că te duc acasă.
Alo ?
Mayfair.
Poftim ?
Hotelul la care stă femeia de care-ti plăcea.
Ce tot vorbesti ?
Am sunt la editură si le-am spus că am auzit-o citind din carte
si că vreau să-i las o scrisoare ca să-i transmit cât de interesant a fost.
Mă rog, asa se numeste, Mayfair.
Bine, foarte interesant, dar ce legătură are asta cu mine ?
Alo ?
Să fiu al naibii...
Cred că sunt nebun.
Bună ziua. Caut un client, Marie Lelay.
Nu răspunde nimeni în cameră. Vreti să lăsati un mesaj ?
Nu.
Stiti ce ? Mai bine las.
- Aveti hârtie si ceva de scris ? - Sigur că da.
Poftiti.
Multumesc.
Aici e.
Marcus ? Succes !
Vino încoace !
Ce dor mi-a fost de tine !
Marcus...
Vino încoace !
Mi-a fost dor de tine !
Marie ?
Bună !
Traducerea: Cookie, Nahrmer & veverita_bc
Adaptarea Bubuloimare